Визначення поняття "інформаційна культура управлінської діяльності", шляхи формування, юридичне забезпечення її лінгвістичного аспекту. Аналіз функцій національних і міжнародних органів щодо правового забезпечення розвитку інформаційного суспільства.
Аннотация к работе
Інформація і знання стають одним із стратегічних ресурсів держави, а доступ до них - одним з основних факторів соціально-економічного розвитку. В інформаційному суспільстві формується інформаційна культура. Аналіз нормативно-правової бази України та правозастосовної практики показує, що поряд із формуванням нових відносин у суспільстві виникають проблеми адекватного реагування з боку держави щодо питань державного управління процесами, протидії деліктним правовідносинам, приватноправового регулювання окремих відносин у віртуальному світі Інтернет, захисту авторських прав і багато інших правових неврегульованих питань. (Наприклад, 6 грудня 2001 року Указом Президента України №1193 було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 31 жовтня 2001 року „Про заходи щодо вдосконалення державної інформаційної політики та забезпечення інформаційної безпеки України”. Пунктом 9 цього Указу Міністерству освіти і науки України було доручено розробити заходи щодо введення у вищих навчальних закладах навчальної дисципліни „Інформаційна культура”.Розділ 1 ”Інформаційна культура як предмет дослідження в інформаційному праві” складається з трьох підрозділів і висновків. У підрозділі 1.1 ”Становлення інформаційного суспільства: правовий аспект та міжнародний досвід” автор, проаналізувавши світовий досвід дослідження феномену ”інформаційне суспільство”, зазначає, що дане поняття та його основні особливості виникли у другій половині ХХ століття. На підставі рішень Всесвітнього самміту з питань інформаційного суспільства (WSIS) та нормативно-правових документів України зроблено висновки про неминучість переходу до інформаційного суспільства в Україні та визначено (на прикладі іноземних програм формування інформаційного суспільства) основні пріоритетні напрями забезпечення цього процесу в Україні. Здійснюючи аналіз поняття „інформаційна культура”, дисертант досліджує такі її складові, як „культура” та „інформація”, розглядаючи поняття “культура” у широкому та вузькому значеннях. Аналізуючи поняття ”інформаційна культура”, автор дає своє визначення поняття “інформаційна культура в управлінській діяльності” та характеризує стан правової бази щодо формування суспільних відносин, повязаних із елементами інформаційної культури.Людство вступає в нову еру значних можливостей - еру інформаційного суспільства та розширення сфери комунікації; в даному суспільстві основними цінностями є інформація та знання, які необхідно виробляти, обмінюватися, спільно ними користуватися, тому потрібно забезпечити вільний доступ кожної особистості до цих знань та інформації. У законодавстві України недостатньо приділено уваги формуванню основних суспільних цінностей нового інформаційного суспільства, зокрема такому аспекту як інформаційна культура. Інформаційну культуру слід розглядати крізь органічну єдність чотирьох базових компонентів, повязаних з інформатизацією: культура правил організації подання інформації; культура правил сприймання та користування інформацією; культура правил суспільних відносин щодо використання нових інформаційних технологій; культура суспільних правовідносин з використанням нових компютеризованих інформаційних технологій. Глобальне інформаційне суспільство можна побудувати лише за умови формування нової інформаційної культури особистості, корпоративної інформаційної культури, інформаційної культури суспільства і держави (у особі їхніх органів); інформаційної культури цивілізацій. Здійснивши аналіз наукових джерел щодо визначення поняття “Інтернет”, нами було виділено сфери, у яких можна трактувати дане поняття: 1) інформаційна - інформаційний простір, у якому розміщена інформація різноманітного спрямування і призначення; 2) програмна - обєднання прикладних і сервісних програм для здійснення роботи мережі та підтримки її служб; 3) технічна - це обєднання транснаціональних компютерних мереж, що повязує найрізноманітнішими протоколами різні типи пристроїв, що фізично передають дані телефонними та оптоволоконними кабелями, через супутники та радіомодеми; 4) педагогічна - спосіб навчання, виховання та розвитку підростаючого покоління; 5) фізична - кілька мільйонів компютерів або інших пристроїв, звязаних один з одним різноманітними лініями звязку; 6) у загальному розумінні - це всесвітня мережа, мережа мереж.