Порівняльна оцінка підходів до реалізації цільових регіональних програм. Розробка методичного підходу до організації управління цільовими програмами на основі структур матрично-координаційного типу. Соціально-економічні програми у Донецкій області.
Аннотация к работе
Широкомасштабні процеси трансформації, які здійснюються в Україні та в країнах колишнього СРСР у цілому , а саме - перехід до нової моделі функціонування економіки, зміна політичної системи суспільства, утворення нових держав, ставлять перед органами державного управління численні і принципово нові актуальні проблеми і завдання. В цих умовах, з урахуванням посилення самостійності місцевих органів управління, суттєво зростає роль та значення регіональних аспектів функціонування економіки та соціальної сфери, яким в умовах командно-адміністративної системи було відведено підпорядковану, вторичну роль серед управлінських пріоритетів, що формуються. Ефективне вирішення проблем регіонального розвитку передбачає орієнтацію економічного потенціалу регіонів, на пріоритетні напрямки соціально-економічного розвитку, експертизу відповідності потенціалу регіональним проблемам і визначення напрямків подальшого його удосконалення. Разом з тим, досвід вирішення регіональних проблем в Україні на основі методів програмно-цільового планування і управління, і особливо, з урахуванням переходу до ринкових принципів господарювання, явно недостатній, чим саме й підтверджується висока актуальність тематики данного дисертаційного дослідження. Проведені дослідження є складовою частиною наукової роботи Інституту економіко-правових досліджень НАН України - "Економіко-правове забезпечення управління розвитком великого регіону" (шифр теми 3.1.10.9), яка виконується за постановою Бюро Відділення економіки НАН України.Автором зроблено висновок про те, що регіон повинен розглядатися як внутрішньо повязане ціле, що посідає певне місце у системі розподілу праці і що бере участь у виробництві частки валового внутрішнього продукту країни через виявлення своєї спеціалізації. Економічний потенціал регіону повинен визначатися як організована сукупність ресурсів, необхідна і достатня для вирішення комплексу завдань, які виникають у процесі регіонального соціально-економічного розвитку. Аналіз літературних джерел щодо проблем формування і реалізації потенціалу і власні дослідження дають підстави для виділення таких основних складових економічного потенціалу регіону: кадрова, організаційна, матеріально-технічна, інформаційно-технологічна, природно-кліматична. Інформаційно-технологічна складова визначається рівнем розвитку сучасних компютерних технологій у регіоні, досконалістю інформаційних мереж, засобів електронного передавання і збірегання даних, наявністю інформаційного обміну з іншими регіонами країни та зарубіжними державами. Головною умовою ефективного використання регіонального економічного потенціалу є його реалізація на основі прискорення інноваційно-орієнтованих процесів, які найбільшою мірою забезпечували б досягнення стратегічних цілей регіону.Виходячи з принципів програмно-цільового планування і управління, будь-яка проблема, що вимагає прогамного вирішення повинна розглядатися як складна система, що володіє органічними звязками і активно взаємодіє з іншими проблемами і завданнями, у звязку з чим зміни, що відбуваються в окремих елементах системи, зумовлюють зміну існуючих характеристик усієї системи. При формуванні організаційної структури управління цільовими програмами у першу чергу здійснюється проектування організаційної структури управління програмно-цільової орієнтації, яка грунтується на поєднанні спеціально створюваних органів програмно-цільового планування і управління з елементами уже існуючої в регіоні структури управління. У разі, якщо розроблений варіант має аналог, розмір витрат на використання цільової регіональної програми, маючи властивість аддитивності, може бути обчислений як сума витрат на реалізацію програмних заходів: С = S Ci (1) де: Сі - очікувані витрати на виконання i-го програмного заходу, грн.