Організаційно-економічні засади функціонування сучасного підприємства як суб’єкту природокористування (на прикладі підприємств харчової промисловості) - Автореферат
Сучасне уявлення про підприємство як активного користувача наявного природно-ресурсного потенціалу. Принципи удосконалення дієвої системи організаційно-економічних інструментів економіко-екологічного регулювання природокористування на рівні підприємства.
Аннотация к работе
В останнє десятиріччя, відповідно до концепції сталого збалансованого соціально-економічного розвитку, що активно опрацьовується у нашій країні, усе більше поширення одержують підходи, повязані з екологізацією усіх сторін суспільної діяльності, впровадженням сучасних механізмів та інструментів екологізації та забезпеченням ресурсно-екологічної безпеки різних видів економічної діяльності. Істотний внесок у ці питання зробили відомі наукові школи економіко-екологічного напрямку: академічного сектору науки - Рада по вивченню продуктивних сил України, Інститут проблем ринку та економіко-екологічних досліджень, Обєднаний Інститут економіки, Інститут регіональних досліджень, Інститут економіки промисловості, Інститут економіко-правових досліджень, Інститут проблем природокористування та екології; вузівського сектору науки - Сумський державний університет, Національний університет водного господарства і природокористування (м. Складність, недостатня вивченість та невирішеність вище зазначених проблем стосовно сфери використання підприємствами природних ресурсів, необхідність подальших теоретико-методологічних та методичних розробок організаційно-економічного забезпечення ресурсно-екологічної безпеки підприємств обумовили вибір теми дисертаційного дослідження, визначили мету і завдання, які потребують вирішення і підтвердження їх актуальності. Дисертаційна робота виконана відповідно до тематики наукових досліджень Інституту проблем ринку та економіко-екологічних досліджень НАН України (2001-2005 р.р.), зокрема, автор брав участь у виконанні теми 3.1.8.12.Б “Організаційно-економічне забезпечення екологобезпечного розвитку регіону (на прикладі Українського Причорноморя)” (№ державної реєстрації 0198U001375), до заключних звітних матеріалів якої включено розробки автора щодо обгрунтування принципів побудови та запровадження системи сучасних організаційно-економічних інструментів економіко-екологічного регулювання природно-ресурсної діяльності. Теоретичну та методологічну базу дисертаційної роботи становлять ключові положення сучасної економічної теорії і теорії економіки природокористування та охорони навколишнього природного середовища, сучасна теорія менеджменту, праці вітчизняних і зарубіжних учених з питань національної і, зокрема, ресурсно-екологічної безпеки, трансформаційних процесів в економіці та виробництві.Розглядається і уточняється сутність основних понять теорії і практики природокористування, особливо на підприємствах харчової промисловості: система природокористування, природно-ресурсний потенціал, сталий розвиток, раціональне природокористування, плата за ресурси, управління природно-ресурсним потенціалом. Визначається поняття регулювання природокористування, як функції управління, досліжуються особливості регулювання в ресурсно-екологічній сфері на окремих підприємствах. В роботі досліджується сутність і взаємозвязок природно-ресурсної стратегії підприємства в системі економічної діяльності, оскільки цьому питанню більшість підприємств приділяє ще досить мало уваги. Природно-ресурсна діяльність розглядається як складова природокористування підприємства, яка представляє собою всебічний комплексний план з досягнень цілей і завдань виробництва з раціонального і ефективного використання природних ресурсів та збереженню довкілля. В роботі зроблено аналіз економіко-екологічної діяльності підприємств харчової і переробної промисловості в сучасних ринкових умовах.В дисертації наведено теоретичне узагальнення та нове вирішення наукового завдання, що виявляється у розвитку і поглибленні концептуальних основ та організаційно-методичної бази формування, функціонування і удосконалення організаційно-економічних механізмів регулювання природокористування на рівні підприємства. Автор в дисертації довів, що сучасний стан розвитку виробництва знаходиться на такому рівні, коли підтримка природно-ресурсного потенціалу у якісному стані стала нагальною потребою. Тому сучасна природогосподарська діяльність, яка має за мету забезпечення виробництва природними ресурсами у відповідній кількості та належної якості з додержанням вимог екологічної безпеки, є важливою умовою діяльності кожного конкурентоспроможного підприємства. В дисертації встановлено, що у сучасних умовах формування ринкових відносин, значного спаду обсягів виробництва зростає роль і значення проблеми підвищення ефективності виробництва як головної ланки економіки. Особливої актуальності вона набуває для підприємств-природокористувачів у звязку з тим, що реформування економіки України відбувається одночасно із загостренням екологічної та природно-ресурсної кризи, коли від роботи підприємств з використання багатьох природних ресурсів значною мірою залежить не тільки їх прибуток чи збитковість, але й стан природно-ресурсного потенціалу довкілля у регіоні розміщення того чи іншого підприємства.