Методика виховання комунікативної культури дітей старшого дошкільного віку в художньо-мовленнєвій діяльності. Розігрування комунікативно-ігрових ситуацій. Розробка самостійно створених діалогів за змістом художніх творів, морально-етичних ситуацій.
Аннотация к работе
Так, у змістовій лінії «Мовлення дитини» зазначено, що дитина вдається до комплексного застосування мовних і немовних засобів з метою комунікації, спілкування в конкретних соціально-побутових ситуаціях, уміє орієнтуватися в ситуації спілкування, проявляє ініціативність, стриманість у спілкуванні; культуру мовленнєвої комунікації. В освітній лінії «Дитина у соціумі» визначено такі завдання: дитина при зустрічі пізнає знайомих, з власної ініціативи чи у відповідь на звернення проявляє готовність і здатність доброзичливо спілкуватися з ними; вміє вислуховувати дорослого, відповісти на запитання, відгукнутися на прохання, пропозицію, проявляє чемність, здатна входити в контакт з різними за віком дітьми, налагоджує з ними активну взаємодію спілкування. Оскільки в основі комунікативної культури лежить загальна культура особистості та культура мовлення особистості, вважаємо, що художньо-мовленнєва діяльність є рушійною силою для формування комунікативної культури в дітей старшого дошкільного віку (А. М. Богуш, комунікативно-мовленнєвий розвиток дітей - це комплексна характеристика особистості, яка вимагає як досконалого розвитку мовлення, зокрема словникового запасу, звукової культури мовлення, граматичної правильності і виразності мовлення, діалогічних і монологічних форм мовлення, сформованих оцінно-контрольних дій, так і розвитку форм спілкування та індивідуально-психологічних якостей і властивостей особистості, які зумовлюють індивідуальний стиль спілкування кожної особистості на різних вікових етапах її розвитку і готують дитину до навчання у школі [2]. На основі розуміння вченими сутності комунікативної культури нами було визначено поняття «комунікативна культура дітей старшого дошкільного віку» під яким розуміємо інтегративну якість субєкта, що передбачає: потребу в комунікації, її самовираження та ініціативність, емоційно-позитивне ставлення до себе як особистості і партнера по спілкуванню, комплексне застосування мовних і немовних засобів виразності мовлення.